‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎INSPIRAT DIN ÎNTÂMPLĂRI REALE.
‎ANUMITE SCENE, PERSONAJE, NUME,
‎ÎNTÂMPLĂRI ȘI LOCAȚII AU FOST DRAMATIZATE.
‎Săracul.
‎Cred că știi ce e asta,
‎comandant Verdin.
‎Îți vom pune câteva întrebări.
‎Răspunde
‎și când vei ajunge în State,
‎primești pachetul complet.
‎Imunitate.
‎Protecția martorilor.
‎Bani.
‎E cea mai bună și unica ofertă ‎pe care o primești.
‎Și mai bună decât ce meriți.
‎Ce vreți să știți?
‎Știm c-ai fost acolo.
‎Ești pe casetă.
‎Vrem să știm cine e șeful,
‎cine trage sforile...
‎și cât de sus s-a ajuns.
‎Dă-ne nume.
‎Și dacă refuz?
‎Nu vrem să-ți facem rău...
‎dar o vom face.
‎Prima regulă a interogării...
‎e să ții suspectul pe întuneric.
‎Să se gândească...
‎că știi deja totul.
‎Dar văd că voi nu știți nimic.
‎Uite ce știu eu.
‎Că ați răpit un polițist federal...
‎în public.
‎Ați condus până aici fără ocoluri.
‎În total, drumul a durat...
‎paisprezece minute.
‎Deci știu că sunt foarte aproape ‎de unde am fost răpit.
‎Știu...
‎că ați lăsat martori în viață.
‎Martori care v-au auzit vorbind ‎în engleză.
‎Martori care vor vorbi.
‎Și mai important...
‎știu că vă lipsește voința ‎pentru ceea ce faceți.
‎N-ați putut ucide ‎nici ca să vă salvați pe voi.
‎Și vă așteptați să-mi fie teamă de voi?
‎Deci...
‎să vă spun ce se va întâmpla.
‎E ora șapte dimineața.
‎Oamenii mei vor răscoli curând orașul ‎să mă găsească.
‎Nu mă puteți muta decât diseară.
‎Cred că vor ajunge aici cu mult înainte.
‎Și când vor ajunge...
‎eu nu vă voi fi spus nimic.
‎Nu mă aveți voi la mână.
‎Eu vă am pe voi la mână.
‎Bună ziua!
‎Îl caut pe dl Juan.
‎Unchiul Juan e înăuntru, dle.
‎Bună dimineața!
‎Îl caut pe dl Juan. E aici?
‎Intrați.
‎Așteptați aici.
‎Bună dimineața!
‎Încearcă.
‎Masita tamaulipeca.
‎Să vedem...
‎- E foarte bună. ‎- Ești drăguț. Mai trebuie sare.
‎Încearcă acum.
‎Mai bine?
‎Dați-mi un șervețel, vă rog.
‎Încântat să vă cunosc, dle Juan.
‎Mă bucur că putem...
‎Discuta afaceri.
‎O vom face mai târziu.
‎Dar mai întâi, discutăm despre viață.
‎Oscar!
‎- Da, dle Juan? ‎- Du asta la petrecere.
‎Să nu mănânci din ea,
‎că te poți îndopa toată seara.
‎Bine.
‎Să ne plimbăm. Vreau să îți arăt ceva.
‎Să mergem.
‎Ai bani pentru noi, unchiule Juan?
‎Nu azi, copii. Nu am la mine.
‎Ai mărunțiș?
‎Nu am bani deloc.
‎Rămân dator.
‎Dacă ne ziceți destinația, ‎trimit oameni înainte.
‎Termină! O să înghețe iadul ‎când mă voi teme în orașul meu. Să mergem.
‎- Te sui sau nu? ‎- Stai aici.
‎Da, dle.
‎Cine te-a chemat? Cine e șeful?
‎Dă-mi un nume.
‎Tipul ăsta e fost DFS, antrenat de CIA.
‎Știe să interogheze și să reziste.
‎Nu crezi că va ceda?
‎N-aș pune pariu.
‎Yankeii nu au ce le trebuie.
‎Ei bine...
‎sper că va vorbi.
‎Ce pana mea!
‎E un ban.
‎Dacă Walt renunță, găsesc pe altcineva.
‎Mai ai legitimația?
‎Poliția de stat Jalisco?
‎Mereu e bine să ai legitimație.
‎Dacă se dau bătuți și pleacă, ‎se termină totul.
‎Curând, oamenii se vor întreba ‎cine i-a ajutat și cine a lucrat cu ei.
‎Tipul ți-a văzut fața.
‎Deci, ori vorbește...
‎ori tu și toți cei dragi muriți.
‎Te-ai băgat în asta pentru bani?
‎Nu fi idiot!
‎Ne-am pus viețile în joc.
‎Se numește Podul Internațional Gateway.
‎Aveam 11 ani când l-au terminat.
‎1926.
‎Cinci ani mai târziu, îl traversam mereu,
‎transportând alcool. Așa am început.
‎Când americanii n-au mai avut nevoie ‎de băutură,
‎am făcut contrabandă cu alte lucruri. ‎Oameni, cafea.
‎Opium.
‎Au un apetit de nepotolit.
‎Yankeii au mereu nevoie de ceva.
‎Suntem vinovați că le dăm ce vor?
‎E bine să ai prieteni.
‎E foarte bine, Miguel Ángel.
‎Da.
‎Ați făcut lucruri minunate aici.
‎De asta am venit.
‎Jocul s-a schimbat.
‎Trebuie să ne regândim relația.
‎O uniune între organizațiile noastre ‎ar face...
‎Știi ceva de Roma?
‎- Poftim? ‎- Roma.
‎Roma? Da, desigur.
‎Cel mai mare imperiu din istorie. ‎O lumină călăuzitoare.
‎Au cucerit barbari din Germania, Franța ‎și Anglia de azi.
‎Roma le-a dat un viitor, ‎un stindard de purtat...
‎Le-a dat o identitate.
‎Așa cum ai făcut tu
‎transformând o gașcă de dealeri ‎din Sinaloa în imperiul tău.
‎Ne-a folosit tuturor să ne strângem.
‎Într-o uniune.
‎Sigur n-am fost primul ‎care s-a gândit la asta.
‎Dar ai fost primul care a făcut-o.
‎Și asta e o mare realizare.
‎Miguel Ángel, din puținul ‎pe care îl știu despre tine...
‎nu îmi dau seama de multe.
‎Când vrei ceva, iei.
‎Nimic nu te poate împiedica ‎să obții ce vrei.
‎Dar dorințele unui bărbat ‎nu ne spun nimic.
‎Nevoile unui bărbat...
‎ne spun totul.
‎Știu că vrei să vorbim afaceri. Vom vorbi. ‎Dacă ne putem înțelege, o vom face.
‎Dar mai întâi, vreau să știi cine sunt, ‎ce mă definește.
‎De ce am nevoie.
‎Sper să aflu același lucru despre tine.
‎Unde e șeful tău?
‎Nu s-a întors încă.
‎Și nu a mișcat nimic de când a plecat.
‎Chiar și pe drumurile operaționale.
‎Un avion de-al lui Matta ‎a încercat să aterizeze în Samalayuca,
‎dar nu era nimeni la descărcare.
‎Așa că a plecat.
‎Nu puteați să-l descărcați voi?
‎Suntem polițiști.
‎Nu ne atingem de rahatul ăla.
‎Cel responsabil de haosul ăsta...
‎e Acosta.
‎El e șeful.
‎Dacă el se cară...
‎toți se cară.
‎Așa merg lucrurile în Juárez.
‎Eu înțeleg, dar tu înțelegi
‎că dacă nu putem face asta să meargă, ‎nu vor mai fi bani?
‎Pe bune?
‎Trebuie să mergem în Ojinaga ‎să-l aducem înapoi.
‎- Ai înțeles? ‎- Noi?
‎Da, noi.
‎Nu noi. Tu.
‎Am de făcut în oraș ‎treburi importante pentru federație.
‎Ce treburi?
‎Ce naiba te interesează pe tine?
‎Sună-mă când îl găsești pe Acosta.
‎Să plecăm de aici!
‎Voi aveți cea mai bună cocaină, ‎noi, cei mai buni bucătari.
‎El e fratele meu, Benjamín.
‎Domnii aceștia au venit din Los Angeles
‎să ne arate ceva minunat. O să-ți placă.
‎Vă rog, continuați.
‎Da.
‎Pregătim asta.
‎Amestecați ca în mâncarea prăjită.
‎În sensul acelor de ceas.
‎Puneți puțin praf de copt să se umfle.
‎Apoi aveți gelul.
‎Lăsați la uscat.
‎O pun în spate o secundă.
‎Să se răcească. ‎O să vă arăt produsul terminat.
‎Două grame de cocaină costă 400 de dolari.
‎Nu în vremurile de azi.
‎Oamenii n-au 400$ în cartier, ‎dar tot vor să prizeze.
‎Am luat cele două grame ale tale...
‎și am făcut o sută de pietre. ‎Costă 20$ bucata.
‎Patru sute de dolari devin 2000.
‎Faci mai mult vânzând mașini Toyota ‎decât Cadillac.
‎Asta ajunge în toată America.
‎O să avem Coasta de Vest în buzunar.
‎Da, e minunat,
‎dar ai nevoie de aprovizionare ‎pentru asta.
‎Nu te mai poți juca cu columbienii.
‎Îți trebuie acces direct.
‎Și noi ți-l putem da.
‎Dacă așa spui tu.
‎Se pare că avem o ocazie bună aici.
‎Continuați, mă întorc imediat.
‎Mulțumesc.
‎- Ai înnebunit, Enedina? ‎- Poftim?
‎Cine vrei să ne omoare primii?
‎Columbienii sau Félix?
‎Nu facem afaceri directe cu dealeri ‎din State. Știi asta, dar tot o faci?
‎Mă gândeam la viitor.
‎Înțelegerea cu columbienii e a lui Félix, ‎iar el nu e veșnic.
‎- E o afacere inteligentă. ‎- Nu e inteligentă.
‎Și nu e treaba ta. Vezi-ți de a ta.
‎- Treaba mea? ‎- Da.
‎- Treaba mea e familia. ‎- Da, familia. Ce caută ăia în casa mea?
‎Francisco iese azi de la zdup. ‎Ocupă-te de petrecerea lui, nu de asta.
‎Tu te descurci minunat, Benjamín. ‎Uită-te în jur. Bravo!
‎Noi, unii, nu fumăm asta.
‎Dacă vrei să-ncerci...
‎Vrea el primul.
‎Da, vreau.
‎Apropie-te.
‎Auziți?
‎De asta se numește... cocaină.
‎Ramon, cum e?
‎Fratele nostru a ieșit din închisoare ‎în California.
‎Dăm o petrecere diseară. Veniți și voi.
‎- Da. ‎- Sigur.
‎Să mai aduci din astea.
‎Unde dracului e Acosta?
‎Vreți să spuneți că niciunul dintre voi ‎nu știe unde e șeful vostru?
‎Eu știu.
‎Da? Unde e?
‎E la Mimi.
‎Și unde o găsesc pe Mimi?
‎E în Texas.
‎Interogatoriul e mai greu decât pare.
‎Pe vremuri, nu se știa nimic despre asta.
‎Se credea
‎că, dacă provoci destulă durere,
‎vor vorbi. ‎Dar e vorba de mai mult decât atât.
‎Sergio Verdin a fost un bun torționar, ‎chiar excelent.
‎Și și-a folosit toate abilitățile ‎pe Kiki Camarena
‎să-l facă să vorbească.
‎Deci, dacă vă pare rău de el,
‎acum că e rândul lui... nu e nevoie.
‎O merită.
‎Haide, dă-mi un nume.
‎Ernesto Fonseca.
‎Caro Quintero.
‎Citește naibii ziarul.
‎Minți.
‎Sunt țapii ispășitori, ‎dar știm că Félix e vinovat.
‎Cine-l protejează?
‎Cu cine lucrează?
‎Dă-mi naibii un nume!
‎Uite camionul lui.
‎Da, e aici.
‎Acosta!
‎Du-te prin spate.
‎Dar ai grijă.
‎Suntem în State acum.
‎Hei!
‎La naiba!
‎Următorul îți ajunge în cap!
‎Nu trage!
‎Ce naiba facem, șefu'?
‎Nimic! Nu tragem într-un yankeu în State. ‎Nu face nimic.
‎Hei, cucoană! Nu trage!
‎Nu trage!
‎Să văd mâinile!
‎E în regulă! Nu trage!
‎Nu trage, bine?
‎Pablo Acosta.
‎Sunt prieten cu Pablo. Bine?
‎Pablo! Îi cunoști?
‎Da, îl știu.
‎Salut, Amado.
‎Pe bune? ‎Erai acolo de la început, ticălosule?
‎Da. Repar acoperișul.
‎Acoperișul?
‎De ce nu mi-ai răspuns?
‎Voiam să văd ce iese.
‎Puteam s-o împușc!
‎Nu cred.
‎Amado, ea e Mimi.
‎Mimi, ea e Amado.
‎Mereu e îmbrăcat așa, ca un corb.
‎Stai aici.
‎Ce naiba?
‎A fost o întârziere.
‎Ți-am zis ieri să muți totul.
‎- Păi, camioanele... ‎- Ce e cu ele?
‎Cei din Sinaloa le au. Am trimis să le ia.
‎Cei din Sinaloa au camioanele?
‎- Mi-au reamintit înțelegerea... ‎- Știu înțelegerea, Nestor.
‎De când au plecat?
‎De aseară.
‎- Cochiloco... ‎- Aseară?
‎Și îmi spui abia acum?
‎Faci mișto?
‎Calmează-te!
‎Nu-mi spune să mă calmez.
‎Porcăria pe care ai fumat-o ‎ți-a prăjit deja creierii?
‎Cât stă rahatul ăsta aici, șansele ‎să pățească ceva cresc. Dacă-l pierdem...
‎îl plătim.
‎Dacă în cinci minute nu vin camioanele, ‎le-o trag la toți.
‎Vezi, problemă rezolvată.
‎Închide ușile.
‎Ce naiba aștepți?
‎Acum încarcă astea și du-le de aici.
‎Bine, șefule.
‎- Șefu'! ‎- Ce?
‎Cred că e ceva acolo.
‎Despre ce vorbești?
‎Deschide-l.
‎- Fă-o, naibii! ‎- Haide!
‎Înțeleg. „Porcul nebun”.
‎Ticălosul...
‎de Cochiloco...
‎și nenorociții din Sinaloa!
‎Cred că asta e o glumă?
‎O să le-o bag pe gât.
‎Gata cu împărțitul lucrurilor ‎cu idioții ăia.
‎Dacă au o problemă...
‎îi omor.
‎Nestor, curăță mizeria asta ‎și livrează produsul.
‎Da, șefu'. Ce facem cu porcul?
‎Ramon, împușcă-l.
‎La ce te uiți?
‎Ce e așa amuzant?
‎Zici că Mimi e din familia regală ‎a Americii.
‎Unchiul ei e senator.
‎Senator?
‎Da.
‎Asta nu e bine. Știi, nu?
‎Nu poți alege unde să te naști.
‎Sau din ce părinți.
‎Numai cum să trăiești
‎și cine ești când mori.
‎Ai gânduri foarte profunde azi.
‎Deci ai decis să mori aici, în Texas?
‎Hei!
‎Ceva de băut. Pentru mine.
‎Ia-ți singur. Barul e acolo.
‎Mimi a făcut facultatea de arte.
‎- Cu cine ai zis că semăn, iubito? ‎- Van Gogh.
‎Așa e. Van Gogh. Și-a tăiat urechea, ‎apoi și-a făcut autoportret.
‎Nu?
‎Și-a tăiat urechea, ‎apoi și-a făcut autoportret, nu?
‎Foarte interesant. Ne poți lăsa singuri, ‎Mimi? Vreau să vorbesc cu Pablo.
‎Mimi îmi știe afacerile.
‎Spune ce ai de zis.
‎În afară de faptul...
‎că unul dintre cei mai căutați traficanți ‎de droguri din Mexic e în SUA...
‎să știi că nimic nu se face în Juárez ‎în lipsa ta.
‎Nimic nu se construiește. ‎Produsul nu este mișcat.
‎Vezi, iubito?
‎Au nevoie de mine în Juárez.
‎Desigur, iubitule.
‎Mimi nu vrea să mă întorc.
‎Vrea să rămân aici.
‎Pablo ar trebui să poată să facă ce vrea.
‎Nu cred că Mimi înțelege cine ești ‎și ce faci.
‎Nu știu.
‎Mimi înțelege multe.
‎Nu mai face pe casnicul ‎și întoarce-te în Juárez, frate.
‎Columbienii ne vor crede neserioși.
‎Să-i ia naiba pe columbieni.
‎- Nu lucrez pentru ei. ‎- Nu, dar lucrezi pentru Félix.
‎Noile piste și depozite ‎trebuiau construite până acum.
‎Și nu se întâmplă nimic, Pablo.
‎E treaba ta și a lui Aguilar. ‎Descurcați-vă.
‎În niciun caz. Tu ești șeful. ‎Oamenii te ascultă pe tine.
‎Sunt multe de rezolvat,
‎iar băieții nu ridică un deget.
‎Am treburi de rezolvat aici!
‎Să repari acoperișuri?
‎Treburi de acolo, din Ojinaga.
‎Nu mă întorc până nu se rezolvă.
‎Ce trebuie să rezolvi în locul ăla?
‎Nu ai înțelege.
‎Încearcă-mă.
‎E complicat.
‎Niște probleme între mine și altcineva.
‎- Cine? ‎- Treaba mea. Nu te privește.
‎Vrei să strâng 50 de băieți ‎și să-l pulverizăm pe tipul ăla?
‎Știam că nu vei înțelege.
‎E o dispută între familii. Între bărbați. ‎E vorba de onoare. Și tu nu ai.
‎Ce fel de bărbat lasă niște ‎sicarios ‎să îi facă treaba?
‎Cine, în afară de pupincuriștii ca tine, ‎ar urma un astfel de om?
‎Ajunge, frate!
‎Orice trebuie să rezolvi, fă-o odată.
‎Nu mă întorc în Juárez fără tine.
‎Pentru ca Kiki să nu leșine ‎în timpul torturii,
‎Verdin și doctorul îi injectau adrenalină.
‎Drăguț truc, nu? ‎E unul din sutele cunoscute de Verdin.
‎Știți de unde le știa?
‎De la noi.
‎Noi am inventat interogatoriul.
‎De fapt, am ajuns așa buni...
‎că am înființat o școală specială
‎unde am predat ce știam ‎prietenilor noștri din sud.
‎Am numit-o,
‎fiți atenți,
‎Școala Americilor.
‎Acolo, unii dintre cei mai buni torționari ‎ai Americii Latine
‎au învățat tot ce se poate.
‎Dar reversul medaliei e
‎că, în timp ce le predam ‎tehnicile noastre,
‎le dădeam și idei cum să reziste la ele.
‎Nu merge, Walt.
‎L-ai snopit.
‎Probabil ai rupt câteva coaste. ‎Nu vorbește.
‎Să trecem la planul B.
‎Nu avem un plan B.
‎Am doar planul A. ‎Fără el, ne ducem naibii.
‎Avem o soluție.
‎Când se întunecă, îl mutăm.
‎Când o să vadă asta, va ceda.
‎Nu putem aștepta atât. L-ai auzit. ‎Vin oamenii lui.
‎Blufa.
‎Spera să ne speriem, s-o ștergem.
‎Nu părea să blufeze.
‎Bine, poate vin oamenii lui.
‎Riscăm și îl mutăm acum.
‎Îi arătăm cum îi va fi viața ‎într-o celulă în State.
‎E în regulă.
‎Suntem blocați aici și știe.
‎El știe că e în siguranță.
‎Că n-o să-i faci rău.
‎Nu pe bune.
‎Vrei să-i faci rău? Pe bune?
‎- Cineva ar trebui. ‎- Noi nu facem asta.
‎Atunci lăsați pe altcineva.
‎Așa fac americanii, nu?
‎Să îl mutăm acum.
‎Ne trebuie un nume.
‎Numele următor, ‎al celui care le leagă pe toate.
‎Dacă începem asta, știi cum se termină.
‎Dacă ajunge în State fără să ne spună ‎un nume, nu mai avem ce face.
‎În cazul ăsta, s-a terminat pentru noi.
‎Nu e vorba de noi.
‎Ne trebuie următorul nume...
‎acum.
‎Danilo, dă-mi cuțitul tău.
‎Walt, ce naiba faci?
‎Ticălosul ăla va vorbi.
‎Frate, nu face asta.
‎Ossie, haide.
‎Ia bolovanul. Adu-l încoace ‎și pune-i mâna pe el.
‎E ultima ta șansă.
‎Pune-i mâna acolo.
‎Bine, uită-te la mine. Cine e șeful?
‎Cine trage sforile?
‎E ultima ta șansă.
‎Bine.
‎Bine, ticălosule.
‎O să arunc apă fiartă pe voi doi.
‎N-aveți rușine.
‎Am ajuns.
‎Bună ziua, dle Juan.
‎- Ce faci, șefule? ‎- Uită-te la caii ăștia frumoși.
‎Știi să călărești?
‎Da.
‎Asta e bine.
‎E un eveniment cu cai mâine în oraș.
‎Noi le oferim copiilor caii.
‎Esperanza!
‎Uite ce ți-am adus!
‎Femeie!
‎Esperanza!
‎Regina mea.
‎Ce frumoasă ești! Vino aici.
‎- Esperanza mea. ‎- Încântat.
‎- Miguel Ángel Félix Gallardo. ‎- Încântată.
‎Podul ăla e tot acolo?
‎Iar începem.
‎Îl ia de-a gata.
‎Dar noi știm mai bine, nu?
‎Copii!
‎S-a întors bunicul, putem începe.
‎Toți copiii sunt aici!
‎- Bunicule! ‎- Haide!
‎Un mic cadou.
‎Să bem o bere.
‎Beau singur sau ce?
‎Obositor, nu e așa?
‎Ca să reziști torturii, secretul...
‎e să nu te gândești la durere în sine...
‎ci la ceea ce protejează.
‎Eu nu am copii...
‎Nu am soție...
‎dar îmi iubesc țara.
‎Și știu că voi vreți să îi faceți rău.
‎Așa că...
‎prefer să sufăr eu.
‎Îți iubești țara?
‎- Minciuni! ‎- Și ce?
‎Onoarea ta provine ‎din faptul că lucrezi pentru americani?
‎Ești maimuța lor.
‎Câinele lor.
‎Și când ei pleacă acasă,
‎lasă gunoaiele ca tine în urmă.
‎Și râd de tine.
‎Nimeni nu râde de mine.
‎Mă rog...
‎Cum zici tu.
‎Dar nu contează.
‎Când ne vom reîntâlni...
‎într-o cameră ca asta...
‎nimeni nu va râde.
‎O să te rănesc în feluri inimaginabile.
‎O să aflu de ce îți pasă.
‎La cine ții.
‎Și apoi îi voi tortura.
‎Mama...
‎Tatăl...
‎Soția...
‎Copiii...
‎Și când mă vor întreba de ce le fac ‎acele lucruri îngrozitoare,
‎o să le spun:
‎„Fiindcă Danilo i-a ales pe americani ‎în locul vostru.”
‎E sensibil.
‎Slab.
‎Walt...
‎ăsta e sfârșitul.
‎Poate mai ai două ore...
‎Ce dracului?
‎Ticălosul nu vorbea.
‎Nu ne e de folos dacă nu o face.
‎Acum trebuie să-l mutăm.
‎- Unde, la morgă? ‎- Dacă-l pierdem, n-avem nimic.
‎Kenny, lasă-l.
‎Dă-te înapoi.
‎Ai fost împușcat în mațe.
‎Asta doare ca naiba...
‎dar sângerează încet.
‎Durează cam două ore până te omoară.
‎Oamenii tăi nu ajung la timp...
‎dar noi avem timp să te ajutăm.
‎Dacă îți iubești țara atât de mult, ‎poți muri pentru ea.
‎Tu alegi.
‎- Arăți minunat. ‎- Salut. Ce mai faci?
‎Mă bucur să te văd.
‎Salut!
‎E aproape tot departamentul ‎șerifului din Brownsville.
‎Cei care nu-s în tură, desigur.
‎- Are mulți prieteni, nu? ‎- Are.
‎Oamenii lui îl iubesc și-l respectă.
‎Și îl ascultă.
‎Eu sunt Juan Ábrego.
‎Nepotul.
‎- Am auzit de tine. ‎- Da?
‎- Da. ‎- Și eu am auzit de tine.
‎Te distrezi?
‎N-am venit pentru distracție.
‎Ci ca să vorbesc afaceri cu unchiul tău.
‎Da.
‎Ai venit să-l convingi ‎să facă trafic de cocaină.
‎Unchiul se ocupă de opium. ‎Are ani mulți în spate.
‎Și dintr-un motiv bun.
‎Știe că produsul ăsta e sigur pentru noi.
‎Noi îl cultivăm.
‎Îl culegem. Îl controlăm.
‎N-avem treabă cu columbienii.
‎Cu avioane care trec prin Honduras.
‎Și ce e mai important... ‎nu suntem subiect de știri.
‎Cocaina sperie America.
‎Iar unchiul vrea ‎să-și păstreze prietenii americani.
‎Deci nu va fi ușor să-l convingi.
‎Dar tu? Ce crezi?
‎Că există doar un motiv ‎să nu ne ocupăm de cocaină.
‎Tu.
‎Să oprim muzica o clipă.
‎Corul local de copii a pregătit un cântec ‎de recunoștință pentru Juan Guerra.
‎Începeți, copii.
‎Cântă și în engleză.
‎Vreau mai mult. Cine i-a făcut ‎lui Gallardo intrarea la guvern?
‎Nu știu.
‎N-am recunoscut pe nimeni.
‎Îmi pare rău.
‎Acum, te rog...
‎du-mă la un doctor.
‎Nu.
‎Ne ascunzi ceva. Știu asta.
‎Dă-mi un nume.
‎Dă-mi un nume și te ajut.
‎Nu pot.
‎Crezi că te omoară dacă vorbești?
‎O să mori în mai puțin de o oră ‎dacă nu o faci.
‎Nu ai de ales.
‎Dă-mi un nume.
‎Zuno.
‎Rubén Zuno Arce.
‎Cine?
‎Zuno.
‎El avea casa unde am făcut-o.
‎Îi știa pe toți.
‎Îl cunoști pe Zuno ăsta?
‎Da, e un tip bogat.
‎Foarte bazat.
‎Știe oameni sus-puși în guvern.
‎Bine.
‎Te-ai descurcat bine.
‎O să te ducem la doctor.
‎Bine? Rezistă.
‎- Avem un nume. ‎- Trăiește?
‎Abia suflă.
‎- Să-i găsim un doctor. ‎- Ar trebui să-l aruncăm într-un șanț.
‎Nici vorbă. Ne-a dat ce am avut nevoie, ‎acum îl ducem la un doctor.
‎Haide, Walt.
‎Nu-l putem ucide, orice ar fi făcut.
‎Bine.
‎Minunat.
‎Și iată invitatul de onoare.
‎Cred că tu ești invitatul de onoare.
‎Sigur.
‎Știi de ce?
‎Căci fac asta de mult timp.
‎Dar nu se compară ‎cu ce ai făcut tu în restul țării.
‎Dar ne-a dat tot ce ne trebuie.
‎Nu ne lipsește nimic.
‎Ce ne ceri tu mie, oamenilor mei...
‎e mult.
‎Nu suntem barbari.
‎Știu asta.
‎De asta sunt aici.
‎Uite, Miguel Ángel,
‎afacerea cu opium ne-a mers bine.
‎Câștiguri bune și mulți consumatori ‎fideli în State. Mulți oameni săraci.
‎Negri.
‎Foști soldați.
‎Oameni care nu contează pentru guvern.
‎Americanilor le e ușor să treacă asta ‎cu vederea.
‎Dar cocaină?
‎Ce? Îi sperie pe americani?
‎Prostii!
‎Pe americani ‎îi sperie cât de mult le place.
‎Sunt obsedați de ea.
‎America își va primi cocaina.
‎Într-un fel sau altul. ‎Mai bine să fie prin noi.
‎Noi?
‎Nepotului meu îi place cocaina. ‎Nu îi pasă că vedetele mor din cauza ei.
‎Face profituri bune, știi? ‎Cui nu îi plac banii?
‎Dar știi de ce nu ne-am băgat în asta?
‎Din cauza celor ca tine.
‎Am văzut ce le-ai făcut partenerilor tăi, ‎să nu mai vorbim de rivali.
‎Și acum ne inviți pe noi?
‎Așa că mă întreb: ‎„De ce sunt eu norocosul?”
‎Vine o furtună albă.
‎Vor încerca să o oprească, ‎dar nu vor reuși.
‎Coridorul Caraibilor se va închide de tot. ‎Nimeni nu poate schimba asta.
‎Se va intra doar pe-aici.
‎Dacă rețeaua ta estică ‎se va ocupa de cocaină...
‎să-mi bag...
‎putem profita la maximum.
‎De ce ai nevoie?
‎O uniune.
‎Mai multă cocaină înseamnă ‎mai mulți bani. Un monopol.
‎Noi stabilim regulile.
‎- Mai mulți bani înseamnă... ‎- Viitorul.
‎Dar trecutul?
‎De exemplu,
‎chestia cu agentul, Camarena.
‎Am mulți prieteni peste graniță.
‎Nu le va plăcea să intru în afaceri cu...
‎ucigașul unuia dintre ei.
‎Ce să le spun?
‎Spune-le ce știe toată lumea...
‎cei responsabili sunt la zdup.
‎Poate asta merge cu cei ‎cărora nu le pasă de adevăr.
‎Spune-le că se pot face mulți bani.
‎Bani?
‎Asta e tot?
‎Tu ai bani, Miguel Ángel. Eu am bani. ‎Ei au bani.
‎Tu ceri un preț foarte mare.
‎Pe care nu sunt dispus să-l plătesc.
‎Îmi pare rău că ți-ai pierdut timpul.
‎Stai jos!
‎Vrei să știi de ce am eu nevoie?
‎Bine, îți spun, dle Juan.
‎Am nevoie de influență.
‎Am văzut ce ai vrut tu să văd.
‎E minunat. Cum ai zis tu?
‎„Iubirea și respectul prietenilor.”
‎Americanii știu să joace. Îi ai la mână.
‎Impresionant.
‎Dar nu face pe prostul, dle Juan.
‎Tu ești neînsemnat.
‎La fel și eu.
‎Tu mi-ai zis...
‎că mi-am scos oamenii, federația, ‎din întuneric.
‎Așa e. Dar întunericul e tot acolo.
‎Dacă ar fi după columbieni, ‎am intra iar în el.
‎Ne-am ciopârți, toți. ‎Eu, tu și toți prietenii tăi.
‎Țara e la un pas de haos.
‎O mulțime de distribuitori mărunți ‎care cred că pot singuri.
‎Iar columbienilor le place asta.
‎Preferă să facă afaceri cu noi separat.
‎Să negociem separat, ‎cu pantalonii în vine.
‎Suntem pălmași pentru ei. ‎Niște simpli cărăuși.
‎Le livrăm cocaina peste graniță
‎altor columbieni care așteaptă dincolo
‎să o vândă de zece ori mai scump.
‎Trebuie să fim tâmpiți, nu credeți?
‎Dacă doar pe aici pot trece,
‎noi ar trebui să controlăm lucrurile.
‎Iată-l pe cel pe care voiam să-l văd, ‎cel despre care am auzit atâtea.
‎Foarte bine.
‎Iar influența asta?
‎Ce vom face cu ea?
‎Le cerem plata în cocaină. ‎Și începem să vindem.
‎Ce ți-am zis, Juan? Tipul ăsta e un geniu.
‎De ce ne-ar lăsa să facem asta?
‎Félix va deține monopolul. Nu-i așa?
‎Când vor vrea să negocieze,
‎vom negocia.
‎Ce le vom cere?
‎Jumătate din marfă.
‎- O trecem granița, apoi o vând ai noștri. ‎- Câți columbieni sunt în State?
‎Nu mai mult de 800.000.
‎Și ai noștri?
‎Cel puțin 15 milioane.
‎Sunt impresionat.
‎Credeam că eu știu cum stau lucrurile.
‎M-ai surprins, tinere.
‎Mă bucur.
‎Încă un lucru.
‎Ai mulți dușmani.
‎Înțeleg.
‎Dar un om nu e definit de dușmani. ‎Ci de prieteni.
‎De familia lui.
‎De oamenii lui.
‎De acum încolo...
‎familia mea e și a ta.
‎Parteneri?
‎Îmi trebuie câteva săptămâni. ‎Ca oamenii mei să audă de la mine.
‎Dar, da...
‎parteneri.
‎E minunat. Nu?
‎Am reușit.
‎Păzea că vin!
‎Trăiască dragostea!
‎BUN VENIT ACASĂ!
‎Îmi place afișul.
‎Mulțumesc.
‎Eu l-am făcut.
‎Dar trebuie să încerci asta.
‎Se numește coca.
‎Să ți-o încălzesc.
‎Timp de 18 luni am băut vin ‎făcut într-o toaletă.
‎Nu.
‎Bună, vrăjitoarea mea.
‎Bun venit acasă, frate.
‎Popeye.
‎El e prietenul meu, David Barron. ‎E din San Diego.
‎Tipul ăsta mi-a ținut spatele la pârnaie.
‎E din familie.
‎Bun venit în Tijuana, frate.
‎Ești din San Diego?
‎- Logan Heights. ‎- Da?
‎La naiba! Ia-l.
‎Ești bine?
‎Știu că nu vei înțelege, dar o să vă spun
‎ce i-a zis o scorpie lui Tony...
‎- „Nu te droga cu marfa ta.” ‎- „Cu marfa ta.”
‎Michelle Pfeiffer.
‎E din ‎Scarface.
‎Ați văzut ‎Scarface?
‎Scarface?
‎Tony trebuia să asculte.
‎Ce naiba faci aici?
‎Vai, Min...
‎așa primești o veche prietenă?
‎Haide, sărută-mă.
‎- Dacă te vede cineva... ‎- Nu m-a văzut nimeni, calmează-te.
‎Ce vrei?
‎Să vorbim afaceri.
‎Șterge-ți fața, tigrule.
‎Ridicați-vă. Plecați.
‎Idioții.
‎Cine sunt tipii ăia?
‎Echipa din Sinaloa.
‎Gunoaie.
‎Ramon! Puștiule!
‎Ce faci, Ramon?
‎- Ce faceți aici? ‎- E clubul nostru. Noi îl deținem.
‎Chiar nu știai?
‎Proprietari?
‎Frate, slavă Domnului.
‎Mi-era teamă că e un bar de homosexuali.
‎Ați primit cadoul meu?
‎Ne țineți camioanele toată ziua...
‎ne stricați afacerile
‎și apoi ne jigniți aici
‎în ziua când iese fratele meu de la zdup? ‎Ce dracu'?
‎Liniște.
‎Taci naibii din gură.
‎Ne pare rău. N-am știut.
‎Ai dreptate.
‎Salutări familiei tale, fratelui tău. ‎Să fie liber pe veci.
‎Îmi rare rău pentru porc. A fost o glumă.
‎Trimite-l înapoi dacă nu-l vrei.
‎L-am împușcat.
‎Nu știi de glumă.
‎Unii câini sunt cuminți doar în lesă.
‎Noroc, puștiule!
‎Toate bune?
‎I-am băgat în lesă.
‎- Toate bune? ‎- Da.
‎Care e problema? Să petrecem.
‎Am niște cocaină de mutat.
‎Vreau s-o mut prin tine.
‎Vorbește cu Miguel Ángel.
‎E o cantitate foarte mică.
‎N-o să-l deranjăm cu fleacuri.
‎În plus, prefer să te plătesc pe tine ‎decât pe cineva care...
‎n-are încredere în mine.
‎Asta dacă nu ți-e frică.
‎Am auzit că a dat petrecere.
‎Nu m-a invitat.
‎Dar măcar n-am fost forțată ‎să merg ca voi.
‎Ca niște țărani.
‎Frate, cred că ar trebui să cobori.
‎Unicul motiv pentru care Félix nu m-a ucis ‎când am acționat împotriva lui
‎e că are nevoie de mine.
‎Pe tine nu te-a ucis...
‎fiindcă nu contezi deloc pentru el.
‎De dragul tău, mă fac ‎că n-am avut discuția asta.
‎Poți pleca pe unde ai venit. ‎Să nu te vadă nimeni.
‎Aduceți o targă!
‎Ți-am adus un cadou.
‎Un toast pentru familia ta.
‎Pentru sângele care ne unește.
‎Noroc!
‎Și pentru Francisco Arellano Félix,
‎care a supt-o mai mult decât orice deținut
‎din istoria penitenciarelor californiene.
‎Ce?
‎Ticălosule!
‎Bun venit acasă, șefule.
‎A mers bine?
‎A mers. Foarte.
‎Bine.
‎Doamna a mâncat deja?
‎A dus-o pe Amalia la Cuernavaca, ‎să stea noaptea la o prietenă.
‎Bine.
‎Vă aduc ceva?
‎Nu, sunt bine.
‎Bine. Noapte bună!
‎Subtitrarea: Dan Anescu